Dođi. - Ne!
Šta je ovo?
Samo stari slučaj.
Izvedimo ga napolje.
Držiš li ga?
Višlje.
Dobro.
Je li to Greger? - Da.
Radiš li u seks klubu po imenu Kavez?
Kavez je zatvoren nakon ubistva Sadovskog.
Je li često bio tamo? - Živeo je u zgradi.
Dolazio je zbog devojaka i drugih stvari. - Misliš na drogu?
Misliš da smo radili tamo zbog zabave? - Našli smo rohipnol u telu Sadovskog.
Pa? - Dovoljno da ga ubije.
Treba da pođete sa mnom.
Naravno.
Na telu Sadovskog nisu pronađeni nikakvi tragovi vuče.
Ubica mora da je bio jak.
Izvinite gdine. Ne mogu.
Tako. Znamo nešto.
Zašto si još uvek ovde?
Tvoja smena je gotova.
Imaš li nešto?
Pratiš li još uvek Grega?
Ne zaboravi, borio sam se za tebe da ostaneš.
Greger je želeo da te otpusti prošle godine.
"Tadek je Stara Poljska", rekao je.
Prevrtljivo kopile.
Nađeš li nešto, vratiću ti reputaciju.
Vruće je.
Hvala, Tadek.
Obećaj mi da neću umreti sama.
Obećavam.
Zakuni se životom. - Mama.
Kunem se.
Moj dragi dečko.
Poslednji dani Kaveza.
Kako si dobio ovo?
Ja sam bio stanodavac. Morao sam da ispraznim klub nakon što je zatvoren.
Otišli su iznenada.
Hm.
Da li se sećate imena nekih posetioca?
Ljudi su dolazili i odlazili stalno. Puno umetnika.
Vlasnik je pokušavao da plaća nisku stanarinu.
Morao sam da se svađam za novac svakog meseca. Jebeni umetnici.
Mmm. - Neki od njih su postali prilično poznati.
Marta Zigadlo, Viktor Mentlevič, Kristof Kozlov.
Pisac? - Da.
Sviđaju mi se njegove knjige.
Nisu po mom ukusu. Previše su perverzne.
Zašto ste ih zadržali?
Volim da gledam.
Uzmi trake.
Neki kritičari govore o vašoj kliničkoj neutralnosti.
Da.
Je li to namerno?
Ne znam. Nisam odgovoran za ono što pišem.
Ali kao autor... scene mučenja žena, jesu li simbolične?
Možda. Možda nisu.
Mislim da komunizam nije činio ženama nikakve usluge.
Još uvek imamo seksualnu sofisticiranost pećinskih ljudi.
Dakle, u nekom smislu, vaše pisanje je kontra-komentar feminizmu.
Mislim da je moje pisanje sranje.
Ali to je veoma smelo. A, hvala vam što ste bili danas sa nama.
Hvala vam što ste mi trošili vreme.
Jesi li gladan?
Ne, ne. Hvala ti.
Prvo poglavlje. Marek je shvatio da u seksualnom klubu nema pravila.
Ako je želeo da prebije golu devojku, mogao bi je prebiti.
Mogao je da je obesi o plafon. Stvarno mu ništa nije bilo veliki problem.
Sve dok nije ubijao devojke.
Mogao bi ih jebati, ali leševi nisu izgledali tako dobro našminkani.
Alicja. Njegova poslednja knjiga.
Nikada nije objavljena. Samo da preuzmem.
Muškarci koji su dolazili tamo, samo po pozivu,
trenutno su grupisani oko gole devojke u vršenju molitve.
Jedan od njih... - Dobro. Iznesi napolje.
... ju je sadomizovao. Neki posmatrača
pili su flaširano pivo. Nekoliko je sisalo...
Nazad u podrumu seksualnog kluba,
Marek je ugledao sebe da pilji u pet žena iza kaveza,
koje su bile na povodcu kao psi na sve četiri.
Tada mu se činilo da je svaki seks koji je imao, čak i nastran,
bio izuzetno neškodljiv finansijskim transakcijama.
Samo pogledajte u oči tih devojaka; nisu razmišljale o seksu.
Razmišljale su o toj noćnoj kupovini ili kako su ih kolena bolela.
Jer ono što motiviše većinu ljudi, a većina ljudi je nepošteno korumpirana,
nije potreba za samoizražavanjem, već potrebom za novcem.
Ako uopšte formulišu bilo kakve misli, oni su vođene talasom pohlepe.
Oni se jebu i ližu i ljube bez ikakvog ironije.
Pohlepa je uvek shvatana veoma ozbiljno.
Hana!
Hana.
Ćao!
Hej!
Mogu li i ja da igram? Dobro.
Zdravo.
Ćao. - Dođi.
Hajde.
Alicja se trudila da se bori, ali čak i ako je neko čuo krikove,
silovanje je samo još jedna transakcija ovde.
Devojka koja vrišti bila je kao tržni centar Muzak,
zvuk kupovine i prodaje.
Njena kosa je bila prekrivena krvlju i spermom,
njena stopala i zglobovi su zaključani i ranjavi od metalnih manžetni koje su je okovale za krevet.
Ovde, ona nije imala ime. Tu je bila grudi...
Moramo li da slušamo ovo tokom doručka?
anonimna kao dečja lutka. Nema traga od čega tako čoveka...
To je neprijatno, isključi ga.
Zašto muškarci zahtevaju od žrtava silovanja da simuliraju želju?
Zar nije dovoljno da su ponižene bez reči?
Za nijansiranog sadistu bol je dovoljan.
Marek je to znao, što bi možda objasnilo zašto je tako pedantno ubijao,
način na koji su tela njegovih žrtvava imala znake
od nečega smrto šokantnog u sadomasohističkom incidentu.
Tačan način na koji je telo vezano
koristeći ribarski čvor poznat kao muva,
naročito bolan čvor koji je za žrtvu izgledao kao skakanje padobranom.
Uđite.
Želim ponovo da otvorim slučaj.
Znam ko je ubio Danijela Sadovskog.
Mislila sam da se razumemo.
Ti više ne isleđuješ. Ti ne radiš ništa, to je poenta.
Unosiš slučajeve u bazu podataka,
arhiviraš članke, nastavi dalje. Drži glavu dole.
Nikada te pre nisam pitao.
Tadek!
Trudila sam se da ti sačuvam posao prošle godine.
Nije bilo lako. Samo označavaj kutije.
Želim da probam.
Ko je ovo isleđivao ranije?
Greger.
Sada je načelnik policije. Budi pažljiv.
A kakvo je vaše mišljenje o intelektualcima?
Intelektualci su seronje, jer biti intelektualac
im je važnije od zabave. To je sranje.
Postoji samo jedna ideja koja je važna. Ništa nije stvarno.
Mi stvaramo činjenice, kreiramo fikciju.
Činjenica, fikcija. Činjenica, fikcija. Činjenica, fikcija. Kraj.
Dobro. Imamo vremena za još jedno.
Puno pišete o istini. Možete li mi reći šta vama znači Istina?
Istina se ne može odvojiti od nas.
Ne može postojati nezavisno od ljudskog uma.
Istina je jaka i prevladavajuća.
Nema ničega lošeg u vezi toga, osim što nije tačno.
Istina je onakva kakvoj je odredite. Stvarnost je percepcija.
Kristof Kozlov?
Da?
Pratite me, molim.
A ko si ti, jebote?
Huh ?!
Koliko dugo možete da me držite bez optužbe?
48 sati.
Tačno. Možemo li nešto da razjasnimo? Član 30 Ustava?
Garantovano i neotuđivo dostojanstvo svakog građanina
predstavljaju izvor slobode i prava
koje su svi javni organi obavezni da poštuju i štite.
Možemo li biti svesni toga?
Da. - Dobro.
Treba mi advokat. Dozvoljen mi je advokat.
Da.
Želite da pozovete nekoga?
Advokat?
Da. - Ne.
Ne želite da zovete nekoga?
Želite li vi?
Na vama je.
Mislite?
Uhapšeni ste u vezi sa ubistvom Danijela Sadovskog.
Isuse, spori ste.
Živeli ste u stanu u ulici Rihter. - Jesam li?
Bili ste tamo više od godinu dana. - Ne sećam se.
Bili ste. - Ne.
Sećam se. - Huh.
Stara zgrada. Jezero sperme.
Seks klub u podrumu. Ne?
Jeste li često posećivali klub?
Često? Isuse. Često? Da li iko često...
Posetite.
Da, jebao sam neke kurve. Pored svinja iz vaše policijske službe.
Preminule je otišao sa jednom od hostesa.
Kako se zvala? - Daria Romanovska.
I pitali ste je za ovo? - Još nismo je našli.
Ona će promeniti ime. - Mislili smo na to.
Jeste li?
Nikad niste razgovarali sa njom?
Cele godine ste živeli tamo?
Razgovarate li vi sa svojim komšijama?
Da. - Da. Kladim se da živite u maloj kući
i želite da imaš seks sa svojom ženom, ali je suviše stara i previše vam je dosadno
i koji kurac, uvek ga možete izdrkati ispod tuša.
Sećate li se gde ste bili te noći, kad je Sadovski nestao?
Možete li vi?
Odgovorite na pitanje. - Ne.
Jeste li poznavali Danijela Sadovskog?
Da. - Kako?
Bio mi je prijatelj. - Gde ste upoznali?
U klubu. Možda u stanu.
Plav. Veliki penis.
Koliko dugo...
ste ga poznavali?
Godinu. Možda i više.
Viđali ste se redovno?
Onoliko redovno koliko mi je dopuštao.
Dopuštao?
Danijel je bio... zauzet čovek.
Telo je bilo vezano koristeći ribarski čvor poznat kao muva,
naročito bolan čvor pa je žrtvi izgledalo kao skače padobranom.
Slobodno, najzad, od pohotnih navika života.
Njegova duga beznačajnost je zaustavljena,
kao i njegovo srce, od Rohipnola, zloglasne droge za silovanje
jer je Marek zabranio svojim žrtvama čak i delimičnu radost
spajanja hladne vode sa kožom.
Vaš roman.
Ista žrtva. Ista lokacija.
Ista sredstva smrti.
Samo su policajac ili ubica mogli da znaju te činjenice.
Detalji o ubistvu nikada nisu objavljeni. Kako znate o njima?
Zaista želite da vam kažem da sam ubio Danijela?
Jeste li? - Šta vi mislite?
Mislim da je knjiga vaše priznanje. - Zašto bih priznao tako nešto?
Recite mi da grešim. - Mogli bise biti u pravu.
Znate istinu. - Istina. Stvarno želite da odete tamo?
Ubli ste nekoga, to je očigledna činjenica. - Ne prema Hristovom raspeću.
Video sam mrtva tela. Niste ih izmislili.
Ubili ste Danijela Sadovskog i potrudili se da izgleda kao da
je sado-mazohistička igre koja je pošla naopako.
To je ono što vi kažete.
Ne, to ste vi rekli.
To je ono što sam napisao. - Ah.
Zdravo. - Već sam vam rekla sve što znam.
Objavila sam njegovu prvu knjigu. Razveli smo se pre mnogo godina. To je to.
Je li pokušao ponovo da vas kontaktira?
Nikada više neću razgovarati s Kristofom.
Nikada više neću govoriti o Kristofu.
Da li je ikada razgovarala sa svojim komšijom Kristofom Kozlovom?
Ne.
Bilo šta? - Mm.
Ništa ovde.
Molim vas pomerite svoj auto.
Pomerite auto, odmah.
Nemate ovlašćenja da budete ovde.
Nikada nisi sa nama.
Zauzet sam poslom.
Uvek si zauzet poslom.
Na važnom sam slučaju. Piotr želi da se reši.
Piotr. Da li si ozbiljan?
Ako rešimm ovaj slučaj, vratiće mi moj stari posao.
Završavaš za godinu dana.
Ne sviđa mi se ovo. Ne želim da odem ovako.
Samo nemoj zaboraviti ko si.
Marek je razmišljao o tome koliko je strašno pamćenje.
Ubijaeš čoveka, i u trenutku kad je to učinjeno
već pričaš priču sebi,
da čin ubijanja nije vaš čin ubijanja,
već pripada nekoj fiktivnom utvari
na isti način kao što su se muškarci koji su tako prozaično ubijali u Aušvicu
pomirili sa onim što su radili, transformisali su svoja sećanja kao delove fikcije,
do tačke gde su dobro i zlo izgubili svako značenje
i jedino svetlo pomoću kojeg su vođeni bilo je ono što su probali, videli i dodirnuli.
Kristofe. - Mama, sve je u redu.
Sedite. Molim vas.
Gdine. Našao sam ovo.
Jesu li vaše?
Podmetnute su.
Poričete da su vaše? - Ne poričem ništa.
Kome su pripadali? Pa, vi mi recite, fašistička kopiladi.
Kada završite...
onda je moj red.
Vaš momak, gdin Kozlov.
Više nismo zajedno.
Zvao vas je juče.
Mogu li da pitam zašto?
Da razgovara sa Hanom.
Danijel Sadovski.
Da li znate to ime?
Ne.
Da li vam je gdin Kozlov ikada davao razlog da ga se plašite?
Kako to mislite?
Je li vas plašio? Pretio vam?
Ne.
Seksualno? - Ne.
Nikad nije bio nasilan prema vama?
Hajde.
Nemojte nikada više pričati tako pred mojom kćerkom. Molim vas.
Ko je platio vašu drogu?
To vas se ne tiče.
Kakav posao radite?
Volela bih da odete sada.
Sedite.
Opustite se.
Zovete li se Kristof Kozlov? - Da.
Pijete li? - Da.
Je li sada leto?
Da.
Je li sada leto?
Ne.
Jeste li ikada bili nasilni? - Ponekad.
Da ili ne. - Da.
Jeste li zadavili Danijela Sadovskog?
Ne.
Jeste li ga mučili? - Ne.
Jeste li platili nekome da ga ubije?
Ne.
Jesi li mu dozvolio da telefonira?
To je njegovo pravo.
Je li kriv?
Da.
Greger će krenuti na tebe.
Znam.
Znam da si to bio ti.
Ti si sjeban.
Dođi.
Bio sam skinut i vezan za metalnu stolicu.
Mentalno i fizički ponižavan i prećeno mi je nasiljem.
Policajac Pietzek, čovek zadužen za istragu,
verbalno me je napadao u više navrata.
Pretio je da će me tući, a onda je hteo da me baci sa prozora trećeg sprata
i kaže da sam izvršio samoubistvo.
Njegove reči bile su: "Dve sekunde i gotovo je."
Tužiću odnosnog policajca
zbog kršenja člana 30. Ustava. Hvala vam.
Gdine? Žele da vas vide gore.
Sedite.
Nisam ovde da sudim, Tadek.
samo treba da znam da li je ono što kaže Kozlov tačno.
Naravno da ne. To je u njegovoj knjizi.
"Pavel se nagao preko stola i zagledao u njega."
"Znate li šta policija radi ljudima koji govore laži?
"Vodimo ih do tog prozora i bacimo ih napolje. Samoubistvo."
"Dve sekunde i sve je gotovo."
To si zapamtio?
Koliko puta si pročitao njegovu knjigu?
Znači nikada nisi koristio nasilje protiv njega?
Svi znamo da je Greger prljav.
Upozorila sam te da se ne takmičiš sa njim za posao.
Ako želiš da ga pobediš, izaberi svoje borbe,
proveri svoje činjenice, i nikada ne dozvoli emocijama da ti zamagle mišljenje.
Mikrofon. Predajnik. Prijemnik.
Zvanično nemaš ovo.
Nemoj da zajebeš.
Diskretno, Tadek.
Moji roditelji će sutra dovesti Hanu.
Znam, već si mi to rekao.
Jesi li gladan? - Ne.
U kuhinji je hrana. - Kasnije.
Izvoli.
Bili smo jasni, zar ne? Moraš prestati da dolaziš ovde.
Moram biti s tobom.
Ali ja ne.
Dođi ovamo.
Šta? Želite... želiš još priča?
Ne, ne, ne, ne. - Imam jednu zaista dobru za tebe.
Ššš. To nije fer. Dođi. - Samo me ostavi na miru!
Kasia. Kasia. - Ostavi me na miru!
Kako možeš sve to da čuješ i ne uradiš ništa?
Ne!
Ššš.
Obećao si!
Prestani. Hoće. Prestaće.
Prestaće.
Verbalni rat između Kristofa Kozlova i Ministarstva unutrašnjih poslova
danas se pojačao predstojećom žalbom autora protiv brutalnosti policije.
Prvobitnu istragu vodio je aktuelni šef policije Adam Greger.
Zašto ste prvo zatvorili istragu?
Neovoljno dokaza.
Jesu li optužbe istinite?
Ne mogu komentarisati bilo koji pojedinačni slučaj.
Ali ono što mogu da kažem je da su naše policijske snage moderne policijske snage,
koje nastoje da zaštite naše građane u sve više
kompleksnijem i izazovnijem društvu. Hvala vam.
Gdin Kozlov tvrdi da je policija izmišljala svoje dokaze protiv njega.
Je li to istina?
Ne.
Nadam se.
Poslednji put si rekao isto.
Isti auto je bio tu juče.
Sedi.
Greger želi da se slučaj zatvori.
Ne sviđaju mu se tvoje metode sa Kozlovim roditeljima.
Podmetanje droge je bila glupa ideja, Tadek.
Ne igraš dobro Gregove igre.
Zato je on šef, a ti nisi.
Nemoj da me razočaraš.
Ti si poslednji iskren policajac u Poljskoj.
U trenutku kad si krenuo na Gregera, bio si sjeban.
Previše ste stara škola.
Greger je prazan i tvrd kao staklo.
Hoćeš da odjebeš Gregera?
Zvanično, više ne radiš na tome. Ti si istorija.
Zadrži fajlove.
Radi izdaleka. Znam da je kriv.
Samo to dokaži.
Adam. - Tadek.
Hoćeš li da znaš koji je najgori deo mog posla?
Envi.
Ljudi me vide kao šansu da sjebem nekoga moćnijeg.
Kao i one kurve koje se voze do velikih kuća.
Znaš one?
Velike metalne kapije i one prelepe devojke koje se voze unutra.
Kunem se da će učiniti sve za novac.
Uvek isto. Komunisti, kapitalisti.
Ali približiš li se previše...
Nema duhova, Tadek.
Čuvaj se.
Ja ću.
Šta vi radite ovde? - Molim vas pomozite mi.
Neko motri na naš stan.
Jeste li videli ko? - Ne.
Halde. Uđite.
Odvešću ih kući. Pobrinuti se da budu bezbedne.
Ko je ona, Tadek? - Ona je Kozlovljeva devojka.
Pretio joj je.
Napravi još jedan korak i ja odlazim.
Dođite.
Nema nikoga ovde.
Možete doći.
Kristof ne zna da si bio tu prošle noći.
Nikada se ne osećam sigurno.
Povredi me.
Viktor? Vrata.
Želeo si da me vidiš? - Da.
Ubio sam Danijela Sadovskog.
Trebaće mi potpisana izjava.
Zašto?
Upravo si mi rekao da si ubio Danijela Sadovskog.
Zapisiću je. Možeš da je potpišeš.
Osećam se bolesno. Treba mi doktor.
Potpiši i dovešću ti doktora. - Stavljate nešto u vodu. - Potpiši izjavu!
Silovao si je. Hmm.
Pustite ga da ode.
Prestani! Prestani!
Nemoj! Nemoj!
Ućuti! Tiho! Tiho, kučko!
Ne. Nemoj!
Kaži. Kaži! Kaži. Kaži.
Povredi me. Povredi me! Povredi me!
Da? - Otvori vrata.
Oh. Žao mi je.
Bila sam, a...
Ho... hoćeš li kafu?
Pričaj.
Šta hoćeš da kažem?
Koliko godina ima Hana? Osam?
Imaš osmogodišnju ćerku i narkoman si.
Mogu srediti da ti je oduzmu.
Je li to sve što možeš učiniti? Pretiti mi?
Pričaj sa mnom.
Poznaješ Grega. Znala si Sadovskog. Jebala si se sa njim.
Da jesam. Jebala sam se sa njim. Platio mi je.
Jebala sam se sa njim jer mi je platio.
A Kozlov je znao za to.
Ti si devojka u unutrašnjoj sobi.
Alicja je tvoja priča. Ti si pričala, on je zapisao.
Voleo me je. - Nije te voleo.
Jeste. Voleo me je.
Izludela si ga. Udavio je čoveka i bacio ga u reku.
Govoriš o Sadovskom kao da je svetac. Nije bio.
On zaslužuje pravdu.
Želiš pravdu?
Video si ožiljke. Video si šta su mi radili svaki dan.
To su mi oni uradili.
U mojoj glavi su me silovali. Zauvek.
Je li to deo predstave? Ne mogu više reći.
Potpisaćeš izjavu. Uradi to i zadržaćeš devojčicu. Hajde.
Sedi.
Doneo sam ti je. Vidiš?
Idemo. Čak sam i ti olovku doneo.
Uradićemo to zajedno. Uzmi olovku. Uzmi je!
Znaš kako da potpišeš svoje ime, zar ne? Uradi to.
Pusti me.
Ništa nisam uradio, ti govance.
Aaah!
Jebem ti!
Kasia ti je rekla? - Da.
Volim je.
Stvari koje je uradio njoj.
Kako si mogao da ga pustiš da uradi te stvari i pobegne?
Tako je. - Tako je.
A to je priča.
To je priča.
Misliš?
Znam.
Viktore.
Ja ću otvoriti.
To je dobro.
Znaš da ovo ništa ne menja.
Oslobodiš se od mene, koga briga?
Nekad smo se oslobodili ljudi iz Solidarnosti.
Ipak su pobedili.
Reći ću vam šta je ovo.
Envi.
Hmm.
Čuo sam tu priču.
Očigledno ne mogu da komentarišem ni o jednog pojedinačnom policajcu
dok su istrage još uvek u toku.
Je li istina da je Greger podneo ostavku?
Gdinu Gregeru treba vremena da odgovori na navode
Kozlova i drugih svedoka protiv njega.
I zbog dobra policijskih snaga, kojima je posvetio svoj profesionalni život,
odlučio je da podnese ostavku.
Jeste li vi njegova trajna zamena?
Ja sam bivši komunista, ništa u životu nije trajno.
Trebalo bi da vidite ovo... gdine.
Izvinite, gdine, gde idete?
Gdine?
Gdine, ne možete ići dole.
Gdine?
Moram da razgovaram sa tobom.
Šta hoćeš?
Optužili smo pogrešnog čoveka.
Kozlov je potpisao priznanje.
Koslov je lud.
Da li te je to ranije brinulo?
Kozlov je bio u inostranstvu kad je Sadovski ubijen.
Vratio se dan kasnije!
A ti to nisi proverio?
Bio je veoma neodoljiv osumnjičeni.
Isuse jebeni Hriste.
Ako Kozlov nije kriv...
Misliš da ću izgubiti sve za šta sam radio, tako da možeš da se predomisliš?
Boli me kurac koga si platio, koga si jebao, koga si lagao.
Ovo je priča sada.
Piotr, ovo nije pravda! - Jebeš pravdu!
Jesi li razmišljao o pravdi kad si jebao Kozlovu devojku?
Hoćete li da kažem tvojoj porodici o tome?
Hoćeš li da kažem to tvojoj ćerki?
Mislite li da je taj slučaj završio na tvom radnom stolu tek slučajno?
Ja sam ti ga da, ti arogantni jebaču.
Viktor radi za mene. Oh, i ja sam te pratio.
Vidiš, ljudi ne žele pravdu. Oni žele dobro i zlo.
Velike, svetle priče ispričane uvereljivo. To je ono što radimo. To je ono što si ti uradio.
Napisao si veliku, svetlu priču, vrlo uverljivu. Dobro urađeno.
Sada sam ja šef policije.
Sad odjebi sa mog sunca.
Gde je otišao?
Nakon što si bio ovde.
Imaš li ideju gde je otišao?
Hmm-mm.
Jesi li završio?
Uskoro ću doći kući.
Ti si dobra devojka. Znam da ćeš biti, u školi, sa mamom. Dobro?
Vreme je isteklo.
Zdravo.
Lagao si. O ubijanju Sadovskog. - Ne.
Niste čak ni bio tamo kad se desilo ubistvo.
Zašto misliš da se ubistvo dogodilo ovde?
Reka ima kraj... i početak.
Jebem ti!
Biće tamo kasnije večeras.
Dobro.
Ne, ne, ne, ne.
Implikacije pravca evra ostaju da se vide.
Sada, novosti oko slučaja Kozlov.
Nestali dokumenti koje je novinarima dao izvor
blizak istrazi otkrivaju da je Kristof Kozlov,
glavni osumnjičeni za ubistvo Danijela Sadovskog,
u stvari bio van zemlje u noći njegovog ubistva.
Odgovorni tek treba da daju izjavu,
ali Kozlovov advokat već je istakao grešku pravde.
Kontroverza oko brutalnog ubistva Danijela Sadovskog
dobila je novi robrt. Dokumenti dostavljeni na...
Šta hoćeš?
Pusti me unutra. Molim te.
Nemam šta da ti kažem.
Uradila sam ono što si želeo da uradim, sad me ostavi na miru.
Pogrešio sam. Napravio sam grešku.
I pogrešio sam što sam te povredio. Žao mi je.
Gde su ostali?
Doći će kasnije.
Moram da znam šta ti je Sadovski učinio.
Hoćeš da čuješ istinu?
To je sve što mi je ostalo.
Možeš da gledaš u oči svog ljubavnika celog života i nikada ne znaš šta stvarno misli.
Istina je da je Sadovski bio sadista.
Najgori do sada.
Ponekad on... želeo je da gumim da sam mrtva,
onda bi me silovao.
Koristila sam drogu.
Dovoljno, znaš, samo, da uronim.
Ponekad Sadovski je želeo da ga davim.
Pa sam i to radila.
Ovaj put sam... ja samo...
Nisam prestala.
Samo... nisam prestala.
Ja sam ga ubila.
Zvala sam Kristofa čim se to desio.
Nikad nije pitao zašto.
Samo je uradio ono što je morao da uradi.
Takva vrsta ljubavi je... je retka stvar.
Stvarno...
Radim ovo zbog moje ćerke. I zbog Kristofa.
Ovo je jedino... jedina porodica koju imam.
I ništa mi neće stati na put.
Zato što je ovo najbolje što mogu biti.
Žao mi je.
Preveo: suadnovic